Oikeusministerio (at)om.fi
Palaute oikeusministeriön esityksestä uudeksi vesilaiksi

Kannatamme esitystä. 

Suomen vesilaki vuodelta 1962 pyrki turvaamaan vesiluonnon kohtuullisen hyvin. Ongelmia lain soveltamisessa käytäntöön kylläkin oli, koska usein olivat toimenpiteiden suunnittelija, toteuttaja ja valvoja sama taho. Vuoden 1962 vesilaissa oli ongelmia myös esimerkiksi intressivertailun toteuttamisessa

Uusi vesilakiehdotus on saanut suurta mediajulkisuutta etenkin "Vuotos-pykälän" takia. On olennaista, että ehdoton rakennuskielto laajojen vahingollisten ympäristövaikutusten takia, 2 luvun 5 pykälä, on säilytetty. Lakiesityksen 3 luvun 4 pykälä vastaa olennaisesti vanhaa 2:5 pykälää eikä päätäntävaltaa näin ollen ole siirretty poliitikoille. KHO:n Vuotos-ratkaisu perustui juuri tälle pykälälle ja linjasi näin erittäin merkittävän ennakkotapauksen vuosikymmeniä vireillä olleessa asiassa: KHO on juuri tehnyt siitä vuosikirjapäätöksen (vuosikirjaratkaisu KHO:2002:86).  Vuosikirjapäätöksiin otto tarkoittaa, että KHO pitää päätöstä erityisen merkittävänä lainkäytön ja soveltamisen (oikeuskäytännön) yhtenäisyyden kannalta. Lain tarkoitushakuinen muutos merkitsisi epäluottamusta niin poliittista kuin oikeu-dellistakin järjestelmää kohtaan. 

Ne muutokset, joita pyrittiin lakiin nimenomaan Vuotos-asian vuoksi ajamaan, olisivat merkinneet kummajaisen istuttamista ympäristölupajärjestelmään. Mikäli ehdotonta rakentamiskieltoa ei olisi säilytetty, olisi Suomi lähtenyt omille teilleen ympäristöoikeuden kehittämissuunnassa. Esimerkiksi Eurooppa-oikeuden kehittä-misen suunta on, että vielä jäljellä oleville luonnonarvoille ja niiden säilyttämiselle annetaan yhä painavampi merkitys.  Kansalaisten luottamus Suomeen oikeusvaltiona saisi kolhun, jos kulloinenkin poliittinen harkinta voisi kumota oikeusharkinnan.

Helsingissä 17.2.2009

Tekniikka elämää palvelemaan ry